Київський модернізм. Архітектура, якою пишається Україна. Але може втратити – Фото
![Київський модернізм. Архітектура, якою пишається Україна. Але може втратити – Фото Київський модернізм. Архітектура, якою пишається Україна. Але може втратити – Фото](https://wsrv.nl/?output=webp&url=www.liga.net/images/general/2021/07/30/20210730083016-9755.png&w=1280&fit=cover&dpr=2)
"Літаюча тарілка"
![Сергій Гришкевич / Livejournal](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723130422-5412.jpeg)
Читайте нас в Telegram: головні новини коротко
"Літаючу тарілку" на вул. Антоновича, 180 біля станції метро Либідська, на початку 70-х будували скоріше всупереч політичному режиму, ніж завдяки йому.
Унікальність проєкту – у двошаровій оболонці будівлі.
Спочатку київський архітектор Флоріан Юр'єв проєктував "Тарілку" як світломузичний театр з акустичним залом. Але партійній верхівці і представникам КДБ ця ідея не подобалася, тому замість нього з'явився кінолекційний зал, а замість світломузичних установок – фрески в жанрі соцреалізму. Сферична форма об'єкта забезпечила виняткову акустику в приміщенні, необхідну для роботи світлотеатру.
Цікаво, що форма тарілки – не тільки естетична особливість, вона вирішує проблему занадто вузької території, відведеної під забудову будинку, в якому розташувалася державна наукова установа "УкрІНТЕІ". Юр'єв у прямому сенсі підняв об'єкт у повітря, залишивши місце для пішоходів.
Щоб зробити об'єкт у формі "тарілки" Юр'єву потрібно було дістати монолітний бетон. Але цей матеріал суворо котирувався керуючою верхівкою, будувати тоді було прийнято із залізобетону. Юр'єв добився і особистого підпису секретаря ЦК КПРС України.
![Сергій Гришкевич / Livejournal](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723130019-6623.jpeg)
У серпні 2017-го частину будівлі Інституту науково-технічної інформації (УкрІНТЕІ) разом із "літаючою тарілкою" було здано на 50 років в оренду компанії-забудовнику ТРЦ Ocean Mall Вагіфу Алієву. За умовами договору, його фірма повинна реконструювати будівлю. В кінці 2018-го стало відомо, що плани орендаря змінилися. Брокер об'єкта компанія NAI опублікувала план будівництва, з якого випливало, що "тарілку" вмонтують до ТРЦ Ocean Mall. Після розголосу про загрозу поглинання об'єкта, протестів громадськості і втручання активістів Алієв пообіцяв не перетворювати витвір радянського модернізму в бутик та врахувати всі побажання автора первісного проєкту. У 2020-му Мінкультури вніс "Літаючу тарілку" до реєстру пам'яток архітектури і монументального мистецтва. Зараз забудовник не чіпає "тарілку", ведучи основні роботи з ТРЦ Ocean Mall.
Універмаг "Дитячий світ"
![Київський модернізм. Архітектура, якою пишається Україна. Але може втратити – Фото](https://www.liga.net/images/general/2021/07/29/20210729193327-4851.jpg)
![Фото: vechirniy.kyiv.ua](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723175313-7539.jpg)
Дитячий універмаг у столиці побудували в 1987 році. Архітектори проєкту в пошуках унікального стилю теж пішли в обхід радянських квот і роздобули алюмінієві панелі для фасаду. Їм пощастило – завод, що виготовляє панелі, знаходився в Броварах, так що проблема не привернула увагу влади.
Панелі за задумом авторів виконують відразу кілька функцій – розсіюють сонце в приміщенні і надають сферичну ілюзію – під сонцем будівля виглядає інакше, так як промені відбиваються від частини фасаду, водночас інша частина ще знаходиться у тіні.
Універмаг Дитячий світ один із небагатьох продуктів радянської епохи, який потрапив до онлайн-видання ArchDaily – пише про міжнародну архітектуру.
На початку 2021 року стало відомо, що на будівлю столичного Дитячого світу чекає масштабна реконструкція. За задумом власників у ньому розмістяться розважальний центр, кінотеатр, кілька ресторанів і кафе, а на даху зроблять автостоянку на 133 місця. А замість нинішнього фасаду проєкт передбачав різнокольоровий фасад, схожий на тетріс. Але після того як проти виступила частина жителів Києва, забудовник запропонував інші варіанти проєкту – останній із них передбачає збереження існуючого фасаду.
Київський крематорій
![Фото: КиевИнформатор](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723135838-1022.jpg)
Київський крематорій – це самодостатня бетонна композиція, створена на високому архітектурному рівні. Незважаючи на те, що загальний рівень будівництва і якості матеріалів у Радянський період були невисокими, складні форми об'єкта дійшли до наших днів повністю неушкодженими. Він побудований у 1980 році і знаходиться на території Байкового кладовища.
Але за сорокарічний період не обійшлося без втрат. Унікальне панно на стіні крематорію (230 метрів у довжину) спочатку було прикрашено скульптурними композиціями, що символізують війну, материнство, любов. Але в якийсь період радянська влада вирішила, що витвір антирадянський, і наказала залити все бетоном.
Минулого року (2020) в рамках фестивалю Kyiv Art Week за сім днів майстрам вдалося очистити від бетону фрагмент ліпнини з жіночим обличчям площею два квадратних метри, який був прихований понад 30 років. Обійшлися ці роботи мерії в кілька десятків тисяч гривень.
Будівля Міністерства соціальної політики України
![Фото: Українська правда](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723130518-6226.jpeg)
![Фото: Українська правда](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723130251-7159.jpeg)
Будівля знаходиться на вул. Еспланадна, 8/10 біля ст.м. Палац спорту. Побудовано в 1981 році. Часто до об'єктів радянського модернізму відносять тільки 20-поверхову будівлю Мінсоцполітики. Але унікальність полягає в містобудівному комплексі, частиною якого є корпус будівлі. Завданням архітекторів було не тільки побудувати приміщення для апарату Міністерства легкої промисловості УРСР, після другої світової війни такі інституції активно будували у всьому УРСР, а й створити єдиний ансамбль із Палацом спорту.
Будівля Мінсоцполітики довгий час була впізнаваною завдяки декоративним елементам фасаду – вертикальним алюмінієвим конструкціям "сонцерізам". Але в 2017 році чиновники міністерства з власної ініціативи вирішили демонтувати унікальні сонцерізи, розташовані на фасаді будівлі.
Національна бібліотека України ім. В.І. Вернадського
![Фото: офіційний сайт Нацбібліотеки ім.Вернадського](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723134824-5961.png)
![Фото: офіційний сайт Нацбібліотеки ім.Вернадського](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723134816-6269.jpg)
Побудована в 1989 році і знаходиться біля ст.м. Деміївська. Зовні бібліотека – це монументальний хмарочос, один із небагатьох об'єктів радянського модернізму, який все ще використовують за призначенням.
Незважаючи на те, що будівля бібліотеки влаштована просто – прямокутні, квадратні форми і шпиль, всі вони естетично взаємодіють із навколишнім простором.
Суміш двох архітектурних епох, неокласицизму і радянського модернізму, величні настінні панно, скульптури, "космічний" інтер'єр і унікальне освітлення, що дозволяє читати при денному світлі цілий день – ті унікальні якості, які ввібрав в себе об'єкт.
Павільйон ВДНГ №1
![Фото: ВДНГ/Facebook](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723140929-5762.jpg)
![Фото: ВДНГ/Facebook](https://www.liga.net/images/general/2021/07/23/20210723141116-8695.jpg)
Виставки досягнення народного господарства (ВДНГ) у всіх республіках Радянського Союзу були політичними проєктами і представляли собою класику містобудування.
Київський проєкт був дуже масштабним, за кілька десятиліть на 286 га виставки з'явилося майже 180 будівель, 20 павільйонів, які пізніше отримали статус історико-культурних пам'яток України. Зараз комплекс входить до п'ятірки найбільших експоцентрів світу, після Московського, Ганноверського, Міланського і Франкфуртського.
Центральний павільйон №1 – головна архітектурна домінанта київського ВДНГ. Якщо більшість павільйонів у ВДНГ не відрізняються помпезністю, стилізовані в приглушених тонах, то в центральному спостерігається надлишок орнаменталістики – відсилання до сталінської епохи.
Ритм всьому комплексу задає ступінчастий "трамплін", встановлений над головним входом комплексу, і "ребра" над кожним вікном, встановлені для захисту від сонця. Павільйон побудовано у 1958 році.
Автобусний парк №7
"Найбільш вражаючий приклад радянського модернізму", "прихована реліквія" попередньої епохи, яка "раніше вважалася інноваційною будівлею", – так характеризували в репортажі CNN автобусний парк №7. У народі його ще називають "Барабан" або "Цирк".
Автопарк знаходиться недалеко від парку Партизанської слави в Дарницькому районі. Він має дископодібну, як гігантський НЛО, форму. У 70-і в СРСР на порядку денному був космос, і це відбивалося і на архітектурі. У багатьох містах тоді виростали бетонні будівлі з вікнами і вітражами у вигляді ілюмінаторів і величезними залами.
Опорна колона в центрі автопарку виконує головну функцію – з'єднує 186 тросів, які тримають бетонні плити стелі. Світло до приміщення потрапляє через вікна в стелі і скляні трубки, розташовані на стінах будівлі.
У радянські часи автопарк користувався величезною популярністю – обслуговував місцеві і міжнародні рейси, вміщував понад 300 автобусів. Зараз автопарк в аварійному стані, але досі працює, обслуговує невелику кількість автобусів.
Будівля виставково-торговельного центру Квіти України
![Демонтаж Квітів України в Києві (Фото – Гена Новіков – Facebook)](https://www.liga.net/images/general/2021/07/12/20210712172420-3432.jpg)
Побудований у 1985 році на вул. Січових Стрільців, 49. Навчально-методичний павільйон Квіти України – високо цінується в архітектурному середовищі. В кінці 80-х проєкт отримав нагороду Спілки архітекторів України, як найкращий архітектурний витвір.
Унікальність Квітів України в його толерантності до зовнішнього середовища. Архітектори використали прийом каскад – ступінчаста будівля, піднімаючись, відходить на задній план. Таким чином вона дає більше світла і простору до зовнішнього середовища.
У подібній конструкції прихований символізм – будівля не тисне і налаштовує на те, щоб вивести на перший план людей і рослини.
До минулого року в павільйоні розміщувався супермаркет. Власник будівлі – Rockwill Group. Її керуючий партнер Олексій Пишний цього року заявив про реконструкцію будівлі під офісний центр із коворкінгом, ресторанами і підземним паркінгом. Вартість проєкту – $20 млн.
Власники хочуть частково демонтувати його фасад. Що і спробували зробити, але активісти зупинили роботи. Вони стверджують, що будівля має історичну цінність – це частина радянської епохи, а тому вимагають її збереження в первісному вигляді. Протистояння перемістилося в судову площину. Зараз на будівлю накладено арешт.
Залізничний ринок
![Фото: kyiv.depo.ua](https://www.liga.net/images/general/2021/07/26/20210726114747-2179.jpg)
Знаходиться на вул. Кудряшова, 1 неподалік від Локомотивного ДЕПО. Побудовано в 1973 році за проєктом архітектора Алли Аніщенко, однієї з небагатьох жінок-архітекторів епохи київського модернізму.
Аніщенко вперше в СРСР використовувала унікальну інженерну структуру в формі шайби. Це рідкісний приклад застосування вантової конструктивної схеми даху. Відсутність вертикальних жорстких елементів дозволила спланувати гнучкий простір і видимість "летючої геометричної форми". Завдяки цьому архітекторка також добилася рівномірного доступу денного світла до внутрішніх частин приміщення.
Київрада передала землю під критим ринком на Кудряшова, 1 в оренду на 10 років ТОВ "Залізничний ринок". Тепер модерністську будівлю можуть знести. Дані Держгеокадастру свідчать про те, що цільове призначення ділянки – будівництво та обслуговування будівель торгівлі.
Будинок меблів
![Фото: kyivpastfuture](https://www.liga.net/images/general/2021/07/26/20210726114725-2668.jpg)
Будинок меблів біля ст.м. Дружби Народів був знаковою спорудою свого часу. Побудований у 1984 році.
Універсальний меблевий магазин-виставка з увігнутим дахом – результат експериментальних пошуків інженерів інституту КиївЗНДІЕП.
Найцікавіше в Будинку меблів – покриття: центральний зал магазину перекритий висячою металевою мембраною. Короноподібний дах повинен був пропускати природне світло до магазину і одночасно захищати від перегріву внутрішніх приміщень.
Технологія виявилася не тільки новаторською і красивою, але і надійною: у 2014 році обговорювалася реконструкція фасаду Будинку меблів, але не покрівлі.